Марко Ганчев
Балада за плесницата

chitanka.info

И вдигна майка му ръка

като преди, да го удари.

Но скочи малкото зверче

и я погледна то така,

че тя от смут го изпревари

на стола му да се свлече.

— Последен път да ти е тоз,

последен, чуваш ли, последен! —

Врата се хлопна, звъннаха стъкла —

чинели при апотеоз —

и барабанен туш победен

по стълбите затрополя.

А майка му безкрай така

все продължаваше да вие,

захлупена над детското бюро,

че по-безмилостна ръка

оттук нататък ще го бие.

И не за негово добро…

1986

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.